Вдосконалення методики підйому та мобілізації слизових і слизово-окістних клаптів у порожнині рота на етапах аугментації альвеолярного відростку - Д.В. Каплун; Д.С. Аветіков; К.П. Локес; Н.А. Соколова; І.В. Бойко (Експериментальна та клінічна стоматологія, 2018)
З огляду на розвиток сучасної хірургічної стоматології, проблема оптимізації закриття ран слизової оболонки після проведення клаптевих операцій в порожнині рота залишається актуальною. Необхідно вдосконалити методику підйому і мобілізації слизово-окістних клаптів при проведенні пластичних і клаптевих операцій, враховуючи їх біомеханічні особливості. Для контролю над динамікою відновлення кровопостачання в тканинах оперованої зони використовували реографію і термометрію тканин в зоні операції. Для порівняння отриманих даних вимірювали температуру в симетричних точках на інтактній стороні.При проведенні порівняльного аналізу отриманих найближчих (на 30-ту добу) і віддалених (через 6 міс) клінічних результатів лікування брали до уваги наявність симптомів запального або відновного процесів, а також ступінь їх прояву. Доведено, що найбільш оптимальне загоєння рани відбувається при підйомі і мобілізації клаптів за авторською методикою: це проявляється прискоренням формування сполучнотканинного рубця, в результаті чого на сьому добу в рані утворюється пухка сполучна тканина, і настає повна епітелізація поверхні рани. Це також доведено динамічними результатами термометрії (середня температура знижена на 0,5–0,9°С), реографії (нормалізація кривої реограми швидше на 2–3 дні).Ключові слова: епітелізація ран, мобілізація клаптів, рубці.